מקור: Yaari_Masaot_EretzIsrael_1946_Ofplatka_pp622-627_hebrewbooks36832.pdf

הערה: קטע מודפס (טיפוגרפיה, לא כתב יד) מתוך הספר "מסעות ארץ ישראל" מאת אברהם יערי, המתאר את מסעו של ר' רחמים יוסף אופלטקה מירושלים למירון בשנת תרל"ו (1876). העמודים המקוריים בספר ממוספרים 622–628. הקובץ כולל 6 עמודי PDF. סדר המילים בחילוץ הטקסט האוטומטי לעיתים הפוך/מעורבב עקב כיווניות עברית-לועזית בסריקה — נשמר כאן ככל האפשר לפי מיטב ההבנה, עם [?] בציוני אי-ודאות.

--- עמוד 1 (עמוד מודפס 622-623, תחילת הפרק) ---
כט
[שורת נקודות/עיטור]

מסע ר' רחמים יוסף אופלטקה מירושלים למירון
תרל"ו (1876)

נוסע זה יליד ירושלים היה, בנו של ר' יצחק אופלטקה, תלמידו
של ר' משה סופר מפרסבורג, שעלה בשנת תקצ"ח (1838), והוא עודנו
בחור, מפראג לא"י ונשא כאן אשה ספרדית, את נכדתו של ר' יעקב
עייאש, ועמד אחר-כך בראש בית-הספר "דורש לציון", שמיזג חכמה
עם דרך ארץ והעמיד אלפי תלמידים מבין עדת הספרדים. הנוסע
היה בימי המסע מורה ראשי בבית-הספר הזה, ואחרי מות אביו
היה למנהל המוסד. הוא התענין גם בחקירת א"י והדפים בענין זה
מאמרים בעתוני א"י. נפטר בשנת תרס"ז (1907).

בקיץ של שנת תרל"ו ליווה את אמו, שנסעה בשיירה מירושלים
למירון לל"ג בעומר. המסע, ברכיבה על חמורים, ארך עשרים וששה
ימים, מיום ג' באייר עד יום כ"ח באייר. הנוסע נתעורר לתאר בספר
את פרטי המסע "כי נדרשתי מאהובי הנודע לפי ענין נסיעתי לתאר
להם מצב אחינו בני ישראל ומספרם ומצב ארץ הקודש, ובתי
הכנסיות ובתי המדרשות, ומהותם והנהגתם, ומפני כי עבודת הקודש
עלי לא אוכל להשיב לאיש ואיש מענה, על כן אמרתי להציע לפניכם
את אשר ראו עיני, וגם שמעו אזני מפי מגידי אמת אחרי מגידי
הדרישה הראויה".

הנוסע מתאר את המסע מירושלים לטבריה, דרך אל-בירה, שכם,
ג'נין, זרעין, כפר חטין. בפרוטרוט הוא מתאר את שכם, שבה מצא
גם ישוב יהודי של שתים-עשרה משפחות, ואת טבריה, שבה ישבו
אז כאלפיים יהודים, מחציתם ספרדים ומחציתם אשכנזים. בטבריה
השתתף בהילולא דר' מאיר בעל הנס בליל ט"ו באייר (פסח שני),
מנהג שהותקן בזמן ההוא מתוך התקנאות בצפת. שיש לה הילולא דר'
שמעון בן יוחאי בל"ג בעומר (י"ח באייר). בצפת מצא ארבעת אלפי
יהודים, מרביתם מעדת האשכנזים חסידים.

מקום עיקרי בתיאור המסע תופסות טבריה, צפת ומירון (סדרי
העדות, סדרי הכוללים, בתי הכנסת ובתי-המדרש, הרבנים וראשי
623

--- עמוד 2 (עמוד מודפס 624) ---
העדה ומנהגי ההילולא במירון). הוא מספר מפי השמועה על הישוב
החקלאי בשפרעם ובפקיעין. בשפרעם היו אז עשרים משפחות יהודיות
ובפקיעין — שתים-עשרה משפחות.

בחזרו לירושלים הלך הנוסע גם לעכו, שבה לא מצא אלא
כחמש-עשרה משפחות יהודים, "מתפרנסים מיגיע כפם". הוא מסביר
את דלדול הישוב העברי בעכו בזה "שהעיר חדלה לשמש נמל עיקרי,
זיפו וחיפה ירשו את מקומה". מעכו נסע לחיפה בעגלה, "שעשו מחדש
ההולכת על שפת הים" ושהיתה שייכת למושבה הגרמנית שבחיפה.
את חיפה מצא הנוסע בראשית שגשוגה, והוא הראשון המתאר
את הישוב היהודי המתהווה בה: "עדת ישראל שבקרבה גדלה בימים
האלה, כי ינהרו אליה יום יום, הנם כהיום עוד כחמש מאות נפש".
הוא מתפעל מהמושבה הגרמנית שבחיפה ומתפלל שגם היהודים
יצליחו בהתישבותם.

מחיפה נסע באנית-קיטור ליפו, שבה מצא למעלה מחמש מאות
יהודים, רובם מערביים (יוצאי אפריקה הצפונית) ורק עשרים משפחות
אשכנזיות. מיפו הלך לראות את מקוה ישראל ולמראה "אחוזת נחלת
ישראל בשדה הקדש, יסער בלבנו שמחה וגיל". הוא רואה את מקוה
ישראל כסימן להבדל שבין "ימי החושך שחלפו לימי האור והחופש
האלה".

לשם השלמת התמונה של הישוב היהודי בארץ מוסיף הנוסע
בסוף ידיעות קצרות על הישוב היהודי בחברון (שבע מאות נפש)
ובירושלים (למעלה מעשרת אלפי נפש).

יום ג' אייר יצאתי מן עיקר"ת ירושלים תובב"א בלוית
אהובי ורעי, ה' ישמרם. ועזבתי את עיה"ק מקום מולדתי,
אשר לשמה זוכרה תאות נפשי, ובה שעשועי לבי בתוגת לב
נסתרת. ואחזנו-דרכנו בין רוכסי ההרים וכפרים רבים הבנוים
בשפועי ההרים רמי הקומה, ואחר ג' שעות הגענו אל כפר
"בירי" (היא בירי מקום ר' דוסתאי הנזכר בש"ס). שם ישבנו
לנוח מעט עם השיירה-הגדולה מאחב"י ההולכים גם המה
[שורת שיר/פיוט, חלקית לא ברורה]: "תיבנה ותכונן במהרה בימינו... עירי קודשי... א ח'נז...
עיר הקודש..."
624

--- עמוד 3 (עמוד מודפס 625) ---
עפ"ק [עיר פקידת קודש?] הצדיקים זיע"א, וחנינו על עין מים
הנותן מימיו בפח גדול, מועטר משדות זרועות נחמדים למראה.
שמה התפללנו מנחה וערבית בצבור, וכן ברוב הדרך תלי"ת.
שם ראיתי בית חריבה אשר האלירים יכנוה בשם "איכגיסי"
(=כנסייה), והיא בית גדולה בנויה ע"ג עמודי אבן (מי יגלה
סתר הדבר הזה): אויר הכפר הנזכר קר עד מאד. משם אחזנו
דרכנו בין ההרים והגבעות. ועל כללות הדרך אומר, כי רובה
נגן ה' אילני זית ועצי תאנה למכביר, השתולים על שטח
האדמה הברוכה הזאת. ושדות נטועות חטים ושעורים ותבואות
שונות.

ובערך ב' שעות קודם עיה"ק שכם תובב"א באנו לכפר
עוארתא, אשר בהר אפרים (כנזכר ביהושע, בסופו), אשר
שם קבורת אלעזר בן אהרן הכהן זיע"א בתוך חצר רחב ידים
בנין יפה ומהודר חן מוצק בכל פנותיו, מעשה ידי הכותיים
(שמרונים) המכבדים את הצדיק במאד. הציון הלז הוא בראש
ההר, נכח הכפר הבנוי בראש ההר השני; ועמק יבדיל ביניהם.
ובתוך הכפר ציון קבורת איתמר וקבורת ב' זקנים מאותם
שהיו בימי יהושע בן נון זיע"א. ומשם באנו לכפר בלאט'א
(אשר רחוק כמה צעדים מהכפר). שם מצבת יוסף הצדיק ובניו
זיע"א. תוך חלקת השדה מקנת אביו יעקב אע"ה. והציון הלז
הוא בחצר קטנה. בה שני בתים זה לפנים מזה בלתי תקרה.
שם נטוע גפן שעלהו לא יבול קיץ גם חורף (כפי שהגידו
לי). ומשם באנו לעיה"ק שכם תובב"א.

שכם עיר עליזה קריה יפיפיה, גנות ופרדסים יכתירוה
מסביב סביב, מעינותיה הרבים והמתוקים כזרם מים רבים
ישמופו בכל רחובותיה, העיר בכללותה נאוה קודש, ארץ
פוריה ודשנה מכל טוב. ועם כל הברכה הזאת אשר
[הערות שוליים במספרים 6-11, חלקית]:
6. על מקום קברי. 7. וכתבתם ינו עלינו אמן. 8. תהילה לאל יתברך.
9. בית הכנסת, ואולם בערבית קוראים לבית כנסת "כנים", ובטלה "כניסה"
10. יהושע כ"ה, ל"ג. וכן שם נקרא המקום נבעת פינחס.
11. וזכותו יגן עלינו אמן.
625

--- עמוד 4 (עמוד מודפס 626) ---
חלק לה היוצר, שוממה היא מישוב אחב"י מכל אה"ק: אצבע
אלהים היא! ברוב כשנים רק בתוכה עשר משפחות ישראל,
עניים ובעלי מלאכות. ואציע לפני הקוראים הנכבדים את גוי
הארץ אשר בקרבה למפלגותיהם הידועים בשם: היהודים,
ישמעאלים, והכותיים (הם השומרונים), אשר להם למקדש הר
גריזים, אשר בעמק שפועו הוא מבנה העיר, בין הר גריזים
והר עיבל כנודע.

היהודים המה בעוה"ר דלים ואביונים מכל תושבי הארץ,
אין להם שם אחוזת נחלה. אף שכירות בית הכנסת לא תשיג
ידם. בשנתנו זאת, לדאבון לב כל איש ישראל, תפס הגוי בעל
החצר שני זוגות רמוני כסף, תכשיטי ס"ת אשר להם ולא
עוד זולתם, בעד סך 200 פראנק חוב שתי שנים שכירות בית
התפלה. שוחט ומלמד תינוקות הוא ידידי החכם השלם רבי
אברהם מרסייאנו הי"ו מתלמידי בהמ"ד דורש ציון יכב"ץ,
אשר תלי"ת ראה פרי בעמלו כיתר בני גילו, לשמח לבבנו ולב
המחזיקים עמודי התורה בבהמ"ד הנזכר. השוחט הנז"ל
יקבל חצי שכירותו מכולל ק"ק הספרדים הי"ו דפעה"ק
ירושלם ת"ו, כי אין ידם משגת לשלם שכרו כשראוי, אף
כי השכירות הלא מצער היא. ואחרי שובי לפעה"ק לשלום
ערכו לי כתב בקשה וחתומים בה כל יחידי הקהל, ולראות
האריכות לא אעלה אותה ככתבה וכלשונה. ותוכן שאלתם כי
בקשו ממני להודיע במכתב גלוי לאחב"י שאל יעמדו מנגד
צרתם בפעם הזאת, אשר היא הראשונה לשאלם עזר מאחב"י
שבגולה, ולעזרם בנדבתם לפדות כלי הקדש מיד גוים לגול
חרפה מעל ישראל. ובטחתי בלב אחב"י המלא חנינה כי יחוסו
וירחמו עליהם בעין חמלה. ולדאבון לבי עוד אודיע להקוראים
מתוקף דלות העדה הזאת, כי ביום ראשון הלכתי בעשרה
מישראל להשתטח על קברות שוכני עפר, ונשתטחתי על קבר
מר זקני כמוהר"י עייאש ז"ל (אשר אחר כמה שנים שגר
פעה"ק רגלוהי ערבין כ"מ והיתה ליה) בשכם יום ד' אלול
[הערות שוליים 12-18, חלקית]:
12. בעוונותינו הרבים. 13. ספר תורה. 14. ה' ישמרהו ויצילהו. 15. בית
המקדש. 16. יבוננהו בצדק. 17. כבוד סורגו הרב ר' יעקב. 18. כבוד מנוחתו.
626

--- עמוד 5 (עמוד מודפס 627) ---
[המשך:] התרכ"ג. ולאפס פנאי לא יכולתי להתחקות על שארית מצבות
אשר סיפרו לי. כי יש כזמן ק' שנה) וראיתי כי בבה"ק של
העדה. אין בו עוד מקום לאחוזת קבר. ורצו לספח אליו חלקת
שדה סמוכה לו. מחירה בעד סך 300 פראנק. ואהה! מאין יבוא
עזרם לשלם אף רבע מהסך הנזכר. כי בהעדה הזאת העוני
שלטת בה. ומדי ספרם לי את זאת. דמעותם תרדנה על
לחייהם. ובבני מיעי רותחו כבשר בקלחת. ואשרי איש יטה
אזן לקול שועתם לגמול חסד עם המתים והחיים. אנא ה'!
זעשיעה [יעשה?] ימינך ורחם על מחבקי עפרות אדמת הק' שהנחלת
לעם בחרת כי"ר.

הישמעאלים רובם סוחרים ובעלי מלאכות, חרוצים במלאכתם
יותר מהישמעאלים שכנינו, ואולם בכללות הנהגתם ומצב
המוסרי גורל אחד למו, ואין במה להאריך אודותם.

הכותים הנקראים שומרונים, הגם כי לא לנו הם, לא יכול
יוסף התאפק להודיע לאחב"י אפס קצת ממנהגם בענין דתם
ואמונתם, אשר נודעו לי מפי ראש עדתם יעקב הארץ
הקאהן. --- השמרונים רובם עשירים בעלי מקנה וקנין.
וגם מדות טובות להם. שומרים דת ישראל (לפי דעתם) בלי
דעת ותבונה. שומרי שבת המה. לא ידליקו נר בליל שבת
משום לא תבערו אש ביום השבת. ובחושך ידמו ביום השבת!
נקראתי לבית תפלתם המתפללים תפלת שבת בחצי היום.
כהכנסם לבית התפלה יתעטפו במעיל לבן המוכן לכל אחד
שם ויתפללו מתוך סדורים כתובים עברית. באמצע התפילה
יכנס הכהן שלהם לאוהל אשר הוא בירכתי הבית פנימה,
ומוציא משם ספר תורה בכתב הכבוד. כתוב על עור בכתב
עברית. ועליו ג' רמוני כסף, ומראהו לעם, ונופלים על פניהם
ואומרים: כי שם ה' אקרא וכו'. ושירת הים וברכת כהנים
ועוד דברים אשר לא יכולתי להבינם, מפני הברת מבטאם
זרה לנו. כי כל קריאתם הברת "פתח", והגימל יבטאו אותו
[הערות שוליים 19-24]:
19. בית הקברות. 20. כן יהי רצון. 21. הוא מחסחבר [?]. 22. הוא יעקב
בן אהרן בן שלמה הכהן, שהיה כהן גדול בשנות 1874—1918. 23. דברים
ל"ב, ל'. 24. שפת מ"ו.
627

--- עמוד 6 (עמוד מודפס 628) ---
אחר "אמ-להם" מנצפ"ך [אותיות סופיות] שבארץ, בהברת "שימל". [?]
גמד תפילתם ילמדו סדר השבוע ע"פ סדרם. את בניהם ימולך [ימולו]
לח' ימים. הנדה תשב במקום מיוחד כל שבעת הימים לבד.
נותנים מתנות כהונה, מעשר ומחצית השקל פעמים בשנה
להכהן. קרבן פסח מקריבין בהר גריזים עד היום. למת לא
יטמאו, וע"י גוים כל מת יקבר להם. ושמעתי שנזהרים מאד
מאכילת בשר בחלב, לא כהקראים. מקבלים את איש ישראל
בספ"י (ה' יראה ללבב) ואינם שונאים לישראל בקדם.
ושמעתי מעט"ר כאאמו"ר נ"י, ששמע ממגידי אמת, כי בשנת
תקצ"ב שכבש השר הגדול איברהים פאשא את סוריא,
בבואו לשכם שלח אחריהם לחקור מבטן מי יצאו ועל איזה
דת יתיחסו, והשיבו, כי מזרע ישראל המה, ודת משה מורשה
גם להם. ושחק עליהם באומרו: כי הלא ישראל הם פזורים
בד' כנפות הארץ עם רב (כן ירבו) ואתם מקובצים במבוי
אחד. וגזר עליהם שאם יעידו עליהם גדולי ישראל שאחיהם
המה, הנה מה טוב, ואם לאו, ימירו דתם בדתו או יבערם
מן הארץ. וע"י השתדלות אילי הארץ לגדולי ישראל שהיו
שמה, אז קיימו דבריהם, וחלצו ממות נפשם. ועל יד הגמול
הטוב הזה יכסו שנאתם במשאון, ואותות אהבה יתור על
פניהם. ספירת העומר יספרו ממחרת שבת בראשית, כהקראים.
ושארית ענינים שונים אשר יחפוץ הקורא לדעתם בחקר דת
השומרונים ידרשם מעל ס' "כרמי שומרון". תוך העיר פנימה
לא מצאתי דבר חפץ עתיק ימין, להגישו למנחת בקורת
להחוקרי ארץ, זולת בית אחת גדולה תוך גינה אחת, הנקראת
"אל כאדרה", בנין קדום, ואומרים כי קבלה בידם ששם היה
מקום תפלת יעקב אע"ה.

וקודם אשים קץ לדברי באודות העיר הזאת, אסיים בתודה
[הערות שוליים 25-30]:
25. אזחיות סופיות ד' ז' ח' ט' [?]. 26. בספר פנים יפות. 27. מעטרת
ראשי כבוד אדוני אבי מורי ורבי נרו יאיר. 28. 1831—1832 לספירת
הנוצרים. 29. מאת רפאל קידבהיים [?], פרנקפורט-דמיין, תרל"ו. 30. אבינו
עליו השלום. הוא נאמע אליכ'צ'רא [?], מסגד שנבנה במאה ה-13 לספירת
הנוצרים, ולפי המסורת השומרונית היה מקום ביהכנ"ס [בית כנסת] בית שלהם.
628
